Rachel.
Det är midnatt, de kommer
Edward.
HYRESGÄSTERNA
Flicka lilla pojke lilla lyssna noga
Ligg till sängs vid midnatt
Släpp aldrig en främling över tröskeln
Lämna aldrig varandra ensamma
Var en god syster god broder
Följ dessa tre regler
Så länge vårt blod bara är vårt
Ser ni oss alltid från underjorden
Grattis på födelsedagen, Edward.
Sluta.
Jag får ont i ögonen.
Ska du inte önska mig detsamma?
Vad finns det att glädjas över?
Tja...
...vi ska promenera idag, eller hur?
För att fira?
Fira?
Det finns inget hopp för oss.
Edward, jag vet att du är arg...
Det är inte min ilska du ska frukta!
De skyddar oss.
Kan du inte göra det lilla de ber om?
- Ingenting hände. - Ingenting ännu.
Första klockan har slagit, Rachel.
Edward, var inte så här.
Inte på din 18-årsdag.
Jag menade inte att ta risken.
Det vara bara så att jag var vid sjön.
Jag läste och glömde bort tiden.
Sjön?
Den är lika vacker nu som när vi lekte där.
- Jag trodde inte du var... - Borde jag inte vara rädd?
Borde vi inte vara rädda båda två?
Vi kan bli straffade för det du gjorde.
Edward, du gör mig illa.
Edward, snälla!
Du vet vilka lagar som vi måste följa, syster.
Om du fortsätter utsätta oss för fara,
så kommer jag att följa lagarna.
Edward, släpp mig.
Du ska be dem om ursäkt.
- Nej! - Du ska!
Edward, släpp mig!
Res dig!
Edward!
Säg det!
Säg det så vi är säkra igen!
Jag tänker inte be om deras förlåtelse!
Jag har inte gjort något fel!
Gör det!
Upprepa reglerna!
Det gör jag inte.
De lyssnar.
Du vet att de lyssnar!
Flickebarn!
Flicka lilla pojke lilla lyssna noga
Ligg till sängs vid midnatt
Släpp aldrig en främling över tröskeln
Lämna aldrig varandra ensamma
Var en god syster god broder
Följ dessa tre regler
Så länge vårt blod bara är vårt
Ser ni oss alltid från underjorden
Så där...
Är du nöjd?
Du och jag kommer aldrig att göra som mor och far.
Sean!
Du är hemma!
Trodde att du aldrig skulle komma hem.
Jag kom hem för att hjälpa mam...
- Rör den... - Kan du sluta, Dessie.
Jag tycker inte om det.
Det håller händerna varma.
- Vad är det? - Håll tyst!
Kom ut då!
Häxa!
Jag ser dig!
Sättet de ser på mig...
...som att jag inte får vara här.
Vi förstår varför du åkte, min son.
Men de andra...
...de har sitt eget krig att utkämpa.
Jag ser inte att de kämpar.
Sean!
- Kay? - Jag visste inte att du...
Kay, var har du varit?
Håller till i skogen med luffarna?
Nej, frun.
Kom in, om du vill.
Dina vänner?
Nej.
Listan.
Speciell dag för dig idag, eller hur,
för dig och din bror?
Skynda på.
Vem är det där?
Det är hon från stora huset.
Skriv upp det, snälla.
En vecka till är allt vi klarar.
Du ska få dina pengar.
Vänta.
Det här med.
För godset?
Kom för en vecka sedan.
Det kommer så sällan post till godset,
jag glömde nästan.
Klart du gjorde.
Vad kan vi göra för dig?
Såg du nått i skogen i morse?
Det fanns inget att se.
Hallå.
Låt henne vara.
Håll dig borta, förrädare.
Borde inte du slåss med engelsmännen?
Vad är det för problem här, gossar?
Hmm?
Tog med dina vänner.
Namn?
Hej.
Vad gör du i min skorsten?
Sch.
Du är säker nu.
HUSÄGARNA HUSET TWELINGEN, IRLAND
Hej.
De där männen, ofredade de dig?
Om någon ofredar mig, så är det du.
Vill bara veta att allt står väl till.
Som du ser.
Känner jag dig?
Sean Nally är mitt namn.
Min mamma tvättade kläder hos er.
Du var bara barnet när jag rykte ut i kriget.
En smutsigt ansikte som kikade in genom grinden.
Vi visste bättre än att stirra tillbaka.
Du följer väl inte med hela vägen, haltande så där?
Jag skulle det om du bad mig.
Och om jag inte gör det?
Tänkta jag fråga om jag får.
Jag måste gå. De väntar.
Mor älskar fåglar.
Bermingham.
Vad ser du?
Rachel...
...var en god syster.
Edward?
Jag var rädd.
Varför dröjde du så?
Jag visste inte om jag ville gå tillbaks.
Är det ett brev?
Från Bermingham, advokaten.
Han säger att fonden är slut.
Han vill att vi säljer huset.
De tillåter aldrig det.
Vi har inget val, säger han.
Nu när vi är myndiga, kan vi det.
Enligt hans lagar, kanske...
Inte enligt våra.
Han hotar med ett besök.
Det får han inte!
Du har gått till sjön igen.
Det är mina egna timmar.
Rachel, jag...
Följer du med hela vägen, haltande så där?
Och om jag bad dig?
Om jag bad dig följa med...
...hit.
Följa mig hit.
Vem är det?
Det är jag.
Ja?
Nattlinnet var mammas.
Den där med.
Du gjorde mig illa idag.
Jag menade det inte.
Edward, vi hade såna planer för idag.
En promenad på ägorna inte ens det kunde du.
Förlåt.
Jag minns hur hon älskade fåglarna.
Jag tror hon förstod dem,
när de sjöng i sina burar.
Hon sa att så länge hon kunde höra fågelsång
visste hon att hon levde.
Det kanske hon gör.
Fåglar kan flyga förbi den här världen och in i nästa.
Vi kan leva tusen liv och aldrig veta vad de vet.
Det är sagor, Edward.
Hon lämnade dem att dö.
Som oss.
De lärde oss att leva efter reglerna.
Är det här att leva?
Aldrig gå. Aldrig känna någon.
Låsa in sig natt efter natt?
Vi kan inte hålla på längre
än vad mor och far gjorde.
Men den här platsen tillhör oss och vi till den.
Det finns ingen utväg.
Jag dör om du lämnar mig.
Vi kan försöka imorgon igen.
Det är för sent.
- Vi är tillräckligt gamla nu... - Sluta!
Varför ska vi straffas för evigt?
Vi har inte gjort något fel.
Nej, det är inte det vi gjort.
- Det är det vi är. - Men vems är skulden, Edward?
Inte din, inte min.
Det är fel.
Hur kan ödet vara fel?
Edward...
Jag har tappat upp ett bad.
Till mig också?
Nej, Edward.
Vi är för gamla för det nu.
Ta det här till ditt rum när du går.
Och om jag bad dig följa mig?
Följ mig hit.
Rachel.
Du längtar efter fullbordan!
Låt mig vara.
Det är inte midnatt ännu!
Rachel!
Var en god syster.
Vad är det?
Tack.
Gåvan av utlovad renhet.
Hur kan något så grymt komma från kärlek?
Hur är det där utanför?
Vad?
Utanför ägorna?
Om jag ljög och sa att det var vackert...
...skulle det göra någon skillnad?
Bermingham!
"Släpp aldrig en främling över tröskeln."
Stanna här.
Rachel!
Sch.
Öppna. Jag kommer hela vägen från...
Mr Bermingham?
Miss Rachel,
jag kommer hela vägen från fastlandet, och...
Detta är vårt fastland, mr Bermingham,
och du passar inte in här.
Jag insisterar på att du släpper in mig!
Du vet att vi inte släpper in besökare, mr Bermingham.
Min familj har alltid hållit hårt på det.
Jag är här i brådskande affärer.
Var är din bror?
Edward är opasslig.
Du får prata med mig... därifrån.
Detta är inte ett artighetsbesök, min unga dam.
Finanserna för ert gods
är i ett tillstånd av allvarlig utarmning.
Er skuld är sådan, att inget annat återstår än
att dramatiska åtgärder måste vidtas.
Vänta här.
Unga dam,
jag kräver att få tala med din bror!
Förlåt mor.
Hjälper detta?
Tja, jag kan ju...
...inte bedöma det nu, men...
...det hjälper kanske
för stunden.
Utsökt...
Ja.
Ett utsökt smycke, men...
...min unga dam, du förstår inte
hur stor skulden är.
I frånvaro av dina föräldrar, kanske...
...det är bäst att din bror...
Jag är född 11 minuter före Edward, mr Bermingham.
Betrakta mig som äldst här.
Promenera med mig?
Detta är ett ovanligt sätt
att genomföra den har sortens affärer.
Vi är en ovanlig familj.
Ja...
Rachel?
Edward...
"Följer du med mig hela vägen
haltande så där?"
Rachel...
...är det du?
"Och om jag bad dig..."
Om jag bad dig följa med mig...
Berätta, hur illa ställt är det?
Jag är rädd att det står illa till med godset och
din excentriska familj har inte gjort saken bättre.
Hur länge har du arbetat med oss, mr Bermingham?
Min familj har sörjt
för er familjs behov i generationer.
Aldrig tidigare har någon av er kommit hit personligen.
Situationen har aldrig varit så svår.
Min bror och jag lever enkelt.
Enkelt, annars
finns inget kvar för er att leva på.
Jag måste få se huset från insidan
och göra en kvalificerad
bedömning av egendomen och lösöre.
Det kommer inte på fråga.
Försäljning av några ägodelar kommer inte att hjälpa mycket...
...men vad är det här för vacker liten sak?
Silver, eller hur?
Om jag ska sälja pärlorna, kan jag ta den här med?
Nej.
Inte den här.
Snart kommer du inte att kunna välja.
Om du bara visste!
I din situation och med dina uppenbara...
...fördelar,
vore det bästa kanske att gifta sig?
Det här huset har tillhört oss
och vi till det i mer än två sekel.
Du kanske inte förstår det, mr Bermingham,
men jag ber dig respektera det.
Adjö.
Du!
Vad gör du här?
- Tja? - Ursäkta mig...
Nej stanna här annars syns du från huset.
Så du följde mig?
Jag ville inte skrämma dig,
men när jag såg dig i byn, såg du så...
Kom tillbaka imorgon bitti.
Det är okej.
Vi hör hit...
...tillsammans.
Edward, han har gått.
Edward?
Fortfarande rädd?
Skulle inte du vara det?
Jag bröt inte mot reglerna.
Avskräckte du Bermingham?
Jag försökte...
...men han kommer tillbaka.
Kom han ensam?
Ja, han var helt ensam.
Känner du dig inte annorlunda sista tiden?
Känner du inte deras närvaro intensivare?
Du vet att jag gör det.
Hör du dem mer nu...
...varje gång gång klockan tickar,
och golvplanken knarrar,
och jag hör dem i alla ljud huset gör.
De väntar inte länge till,
inte nu när vi nått åldern.
När de kom igår natt, hur kändes det?
Kallade du på dem?
De ville att jag skulle se dig.
Jag kan inte rädda dig!
Du kan inte rädda dig själv.
Du kom.
Var inte rädd.
Vill du ha?
Var så god.
De växer så bra på gravarna.
Följ med mig, jag ska visa var de dog.
Min bror och jag var alltid lyckligast här som barn.
Det här är änden på vår värld.
Längre bort är vi inte säkra.
Vad gjorde du här igår?
Jag vill träffa dig.
Du såg mig i byn.
Jag ville träffa dig ensam.
Du menar att du ville se var jag bor.
När jag såg dig igår, såg du rädd ut.
Jag var rädd att du var rädd för mig,
att du trodde att jag var som dem.
Det finns värre saker att vara rädd för
än du eller någon från byn.
Vill du sätta dig här?
Det var här Edward hittade dem.
Jag låg i sängen.
Jag vaknade och fann det här runt halsen.
Mor hade satt på mig det när jag sov.
Då visste jag att de var borta.
När jag kom hit, Edward...
Något hade brustit inom honom.
Han har aldrig gått ut efter det.
Begick era föräldrar självmord?
Och deras också...
...och deras före dem.
Drunknade, allihopa.
Det är något med vattnet,
de kanske tror att det renar deras synder.
"Så underbar var ensamheten vid en vild sjö
med svarta klippor och tallar
som kantar den."
Känner du till den?
Kan inte mycket om poesi.
"Men när natten sänkt sin mantel
över den och oss alla,
och den mystiska vinden mumlade en melodi.
Då åh! Då skulle jag vakna
till skräcken vid den ensamma sjön.
Döden fanns i den giftiga vågen
och dess djup, en lämplig grav."
Vänta.
Jag dör om du lämnar mig.
Kan du hjälpa mig?
Kan du hjälpa mig härifrån?
Om vi går tillsammans, är vi säkra.
Lämna?
Varför vill du det?
Om du sett min värld, skulle du veta att du är säkrare här.
Säkrare?
Allt jag har här är döden.
Vad tror du finns där ute i världen?
Det är en ond plats, folk är hemska,
även i byn.
Jag vet hur det är...
...när någon ser dig ögonen och det bara finns hat.
Det var kanske därför dina föräldrar...
Tror du att det var det?
Hat?
Några elaka blickar, skvaller?
Det finns värre saker i världen än hat.
Vad är värre än hat?
Kärlek kan vara värre än hat.
Visa det för mig.
Jag vet att du har ett lösben.
Visa det för mig.
Nej, låt bli, snälla.
Jag vill veta hur det är att vara en annan.
Känner du det?
Ibland tror jag att det är där.
Sedan ser jag på det...
...och det är inte jag.
Kan man ta lös det?
Visa mig.
Jag trodde inte du skulle förstå.
Det är krig.
Det finns de som har det värre.
Rör mig...
...inte där.
Jag rör dig ingenstans.
Du vet hur det känns , eller hur?
När något finns kvar även om det är borta.
Öppna!
Jag kräver en förklaring!
Unga dam, jag låter mig inte luras.
Åh! Master Edward?
- Jag trodde att du... - Vad vill du?
Till att börja med, en förklaring till lurendrejeriet.
Jag fick juveler som en början till återbetalning
för godsets stora skulder,
och fick reda på att de byts ut.
Vid grinden, utan tvivel!
En lömsk flicka.
Mor älskar fåglar...
De ropade dig tillbaka.
Ursäkta mig?
Det är bäst att du kommer in.
Vänta!
Jag trodde du ville det?
Jag känner att nån ser på mig.
Rachel...
...det finns ingen här.
Vi är aldrig ensamma.
Unge man,
det här huset är i totalt förfall.
Vi lever enkelt här.
Enkelt?
Ni lever i elände!
Det är tydligt att skötseln av godset
är för mycket för dig och din syster.
Ska du tvinga bort oss?
Jag ser inget annat val.
Våra förfäder flydde och kom hit...
...där ingen visste något.
De byggde huset för att dölja sin skam, men...
...deras skam kom tillbaka för att straffa dem.
De blir aldrig fria.
Vi blir aldrig fria från dem.
Fri från vem?
De bor under, och vi bor över.
Dagarna är våra, nätterna deras.
Bara genom att hålla oss till reglerna, bevaras det...
Nu har vi rätt ålder, och...
...de pressar oss.
Rachel, vem bor med dig i huset?
Vissa av föremålen kan säljas.
Rengjorda och lagade, blir det ett bra pris.
Det här kan vara något fint.
Flamländskt, kanske1600-tal.
Det finns väl andra tillgångar i familjen,
andra ägor?
Taket är nästan förstört av fukt,
unge man.
Tydligt att du inte klarar av huset.
Tillbaka till England vore den bästa idén.
Vi är inte engelsmän, mr Bermingham.
Kanske inte genom födsel, men...
ur alla andra aspekter.
Det finns inget namn för oss.
Rachel...
Det du berättar låter som en saga,
för att få barn att sköta sig.
Precis som historierna i byn.
Och vad vet du?
Var det en saga som drev mor och far
i sjön?
Är det en saga som håller oss
fångna i våra rum på natten?
Det är ett straff.
Våra föräldrar följde reglerna,
lärde oss dem men de stod inte ut till slut!
När vi uppfyllt vårt mål som det gjorde
gör vi samma sak.
Tror du jag vill leva så här?
Rädd för att leva?
Rädd för att röra något levande!
Förbannad.
Rachel,
du skapar ditt eget öde.
Ingen är dömd att dö.
Dömd att dö?
Vår förbannelse är att leva.
Fortsätt då.
Jag har ingen nytta av dig.
Du är inte till nytta för någon.
Nej.
Nej!
Åh nej!
Hjälp mig.
Släpp aldrig en främling över tröskeln.
Förlåt mig!
Vart är du på väg, förrädare?
Försvinn ur min väg.
Din väg?
Har du vingar som vännerna där uppe?
Va?
Vad sa du, Nally?
Ta honom, killar.
Släpp!
Släpp mig!
Här omkring...
...sköter vi våra krig,
på vårt vis...
...begrips?
Och vi har ingen nytta av dig, krympling.
Vi har ingen nytta av förrädare!
Fattar du?
Jag har dödat bättre män än du!
Släpp förbi mig.
Du är skadad.
Det är inget.
Det var fågeln.
Den rev mig.
Du är sjuk, Edward.
Det här kan inte fortsätta.
Vem har du varit med?
I morgon åker jag med eller utan dig.
Jag stannar inte och blir som de.
Edward, jag vet att det är du.
Ni kan inte hindra mig.
Lämna aldrig varandra.
Det är inte dags för er!
Jag höll mig till reglerna!
Rachel.
Var en god syster.
Avla vår odödlighet.
Jag följde reglerna!
De har varit i våra rum.
Släppte du in Bermingham i huset?
- Du har ställt till det! - Rachel, jag var tvungen.
De skadar oss inte, om vi lyder.
Nu finns bara stora sovrummet.
Vart är du på väg så där?
Du överlever inte.
Rachel?
Uttala inte hennes namn, Sean.
Se vem det är, frun.
Jag tar hand om honom.
Det är du.
- Vad vill du? - Jag vill träffa din son.
Vill du se skadan du ställt till med?
Säg till honom att jag är här.
Jag vet hurdan du är!
Säg att jag är ledsen för det jag sa.
Jag hälsar honom inget.
Tvättar skiten ur era lakan,
era föräldrar och de innan.
Tror du jag inte vet vad som händer där?
Jag behöver hans hjälp.
Du duger bara till en sak,
och tro inte att han inte vet det.
Varför betalar du inte och sticker
innan du ställer till mer besvär!
Jag har inget att betala med.
Inte ens till halva, har du!
Dumt av min pojke att tro att han kunde få det ur dig.
Ta den här då.
Det är allt som finns kvar.
Rör den inte!
Hon kommer tillbaka.
Vänta! Snälla.
Den här är din.
Berättade hon för dig?
Berättade vad?
Åh, Sean.
I min dröm,
såg jag saker, som jag inte...
Vad än den flickan sa,
vilka hemskheter som helst,
allt är sant.
Frun?
Hur kunde såna som vi hjälpa såna som hon?
Inte för att jag inte tycker synd om dem.
Jag såg dem...
...när jag var i huset med tvätt och lagning.
Bara två små barn,
för små för att veta vad de var.
Tror du att två personer kan göra något,
så onaturligt att det märker dem...
...och att märkningen går vidare till barnen,
och till deras barnbarn.
De var alla som vi...
...tvillingar.
Min mor...
...min far.
Deras mor och far före dem,
och deras mor och far för dem,
vi kom hit för att stänga in oss.
Så ingen skulle veta vad vi är.
Jag trodde att din bror skulle kunna hjälpa mig,
men ingen kan.
Rusa inte iväg igen, Kay.
Finns inte mycket kvar av förrädaren att springa tillbaka till.
Ta den där!
Våga inte komma in hit, slödder!
Du är inte värd besväret.
Lämna henne i fred Leo.
Hon har inte gjort något.
Vad ska jag göra?
Vad vill ni att jag gör?
Mor.
Mor!
Edward?
Nej!
Vad har de gjort med dig?
Du skulle ha lämnat mig att dö här.
Vi visste att du skulle komma .
Du kommer alltid tillbaka.
Jag såg, Edward...
...det du såg vid sjön.
Jag vet att du har varit rädd,
men mor ville befria oss.
Hon ville vara fri.
Edward, vi har fortfarande en chans.
Edward, lyssnar du på mig?
Vi vet vad du har sysslat med.
Du har hittat en man,
någon bonde i byn.
- Du har blivit en hora. - Edward!
Du tror att vi inte ser dig när du är på utsidan.
Du tror inte att vi ser allt du gör,
allt du känner.
Tror du att det här är meningen?
Varför känner inte vi det du känner?
Hur kan vi se dina tankar innan du själv gör det?
Det här huset...
...talar till oss.
Det tillhör oss och vi till det.
Även fågeln talar med dess röst.
Det räcker! Fågelburen är tom!
Snart ser du det vi ser.
Du tror att vi är förbannade, att vi straffas.
Men vi har en gåva.
Du begär den också.
Vi känner ditt begär för fullbordan,
att föra vår odödlighet vidare genom din kropp.
Försvinn.
Var en god syster och en god bror
Du vet att de vill att du ska vara min.
Jag är redan någons...
...bondens vid sjön.
Det är sant.
Jag begick hor med honom för att befria mig.
Vad har du gjort?
Din längtan efter hans ruttna säd stinker!
Då återstår inget annat än att dö.
Du ljuger! Du är fortfarande ren!
Gåvan av utlovad renhet.
Rachel!
Släpp in mig!
Var är hon?
Säg till henne att jag är här nu.
Säg det själv.
Den här platsen...
Var är hon?
Vad vet du om den här platsen?
Jag vet tillräckligt.
Då vet du att hon inte kan följa med.
Edward?
Edward!
Midnatt närmar sig.
Nu ser du.
Edward!
Rachel!
Edward!
Edward! Edward!
Vad har du gjort med honom?
Sean!
De kommer.
- Rachel! - Sean!
Rachel!
Kom nu, dörren.
Kom nu, Rachel.
Rachel, Rachel, låt mig.
Låt mig!
Det är en fälla.
De skulle aldrig låta...
Rachel?
Rachel!
Nej!
Sean.
Rachel.
Gjorde de det?
Han följde mig ner.
De tog honom istället.
Jag beklagar.
Jag vet.
Då...
...kan vi vara tillsammans?
Nej, älskling.
Det är för sent för det nu.
Jag kom för att säga adjö.
Jag är rädd.
Var inte rädd.
Du blir fri snart.
Det blir vi båda.
Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Är mor och far där?
Ja.
Mor och far hämtar dig...
Jag lovar.
Så länge vårt blod bara är vårt
Ser ni oss alltid från underjorden